TIL SALG
Jeg håber ikke, De har ventet længe.
Jeg plejer at komme først. Det må De undskylde.
De vil sikkert synes om huset, mr Poole.
Badeværelset er helt renoveret. Nye fliser, ny håndvask.
Store klædeskabe i alle værelser, og her har vi køkkenet.
Se vinduet her! Jeg tror, skabene er originale, hvilket mange værdsætter.
- Og hvis De går med udenfor... - Men...
Hvad med det andet hus længere nede ad gaden?
Ja... Jeg gav dem Deres tilbud, men de ville ikke sælge.
- Det er ikke til salg. - Sagde De, at prisen er underordnet?
Ja, mr Poole. Men de trives der, det er deres hjem.
Men tilbage til dette hus. Lad mig vise Dem haven.
Vejret er skønt her i Californien. Folk er ofte ude i deres haver.
Her er plads til en swimmingpool.
- Hvor meget? - De forlanger 325.000 dollars.
Vil De gentage det? Jeg hører dårligt på dette øre.
Undskyld. De forlanger 325.000.
Okay, jeg tager det.
Jeg kan sikkert få dem til at gå 25.000-30.000 ned.
Se på huset. Det trænger til nyt puds.
Jeg betaler, hvad de forlanger.
Men se... Huset skal minimum males-
- og haven lader meget tilbage at ønske.
Jeg betaler gerne, hvad de vil have.
Ingen forhandling, ingen reparationer.
Mrs Wyatt, glem det nu bare. Okay?
- Jo højere pris, desto mere får De. - Okay.
Hej, jeg bor i huset ved siden af. Esperanza Martinez.
Jeg ville bare sige hej og ønske Dem velkommen.
Hej. Jeg har lavet tamales til Dem.
Tak.
Jeg var gode venner med manden, som boede her før.
- Det var mig, der fandt ham. - Hvor fandt du ham?
I Deres køkken. Han døde af et hjerteanfald.
Det var frygteligt.
Han havde nok ligget der i ti timer.
- Her? - Ja. Vi var gode venner.
- Hvor kommer De fra? - Ikke her fra.
Tak for din tamales.
Selv tak.
Du bliver vist skoldet. Har du noget solcreme?
Jeg ville have ringet først, men du har jo ingen telefon.
Jeg ringede på... Jeg ville bare se, om alt var okay-
- og om flytningen gik godt. Og vi har pudset huset og malet.
Ja, det så jeg. Bad jeg dig ikke blæse på det?
Jo, men jeg tænkte...
Jeg skal ikke bo her så længe, så det er bare spild aftid.
Hvad mener du med det?
Bare så du ved det...
Den, der gjorde det, lavede et dårligt arbejde. Det er misfarvet.
Må, men det kan vi få ordnet.
Nej, pyt med det. Det spiller ingen rolle.
Tja...
Nå, men...
Du bliver vist skoldet. Har du noget solcreme?
Jeg ville have ringet først, men du har jo ingen telefon.
Jeg ringede på... Og vi har pudset huset og malet.
Ja, det så jeg. Bad jeg dig ikke blæse på det?
Jo, men jeg tænkte...
Jeg skal ikke bo her så længe, så det er bare spild aftid.
- Hvad mener du med det? - Bare så du ved det...
Den, der gjorde det, har lavet et dårligt arbejde. Det er misfarvet.
- Nå, men det kan ordnes. - Nej, pyt med det.
Det spiller ingen rolle. Nå, men...
Hvad laver du?
Du godeste.
Jeg er ikke sikker, men...
Det er, som om...
Kom nu!
Okay, okay. Tak. Vi ses snart.
Mr Poole, der er sket noget vidunderligt.
- Har du lige været inde i min have? - Så De det ikke?
- Så du ind gennem vinduet? - Nej. Naturligvis ikke.
- Så De det ikke? - Hvilket?
Jeg så dig. Du løb rundt.
Vil du låne noget? Okay, vi ses.
Kan De ikke se det?
Jeg ser en skjold efter et usselt udført arbejde.
De ser ikke efter.
- Jeg kan ikke se noget. - De ser ikke.
Guds ansigt. Kristi ansigt.
Det er som et tegn fra Gud.
Det eneste tegn, jeg ser, er, at du virker lidt oprevet.
Det er nok varmen, der påvirker dig.
Okay, jeg ved, at det er svært at tro-
- men beviset er her.
Godt...
- Vil De bare ignorere det? - Nej.
Men jeg vil ignorere dig. Jeg orker det ikke.
- Hvem talte du med? - Med Dem.
Du talte i telefon i haven. Hvem talte du med?
Vil du svare mig?
Vent der.
- Ja? - Hej, jeg søger Esperanza Martinez.
Jeg er fader Vincent Salazar. Hun ringede til mig...
I haven. Jeg viser dig det.
Jeg sagde ikke, at du måtte gå herom.
Nu skal I gå.
- Kan De se det? - Jeg kan se noget.
- Det må De undskylde, mr... - Poole. Henry Poole.
Undskyld, mr Poole.
Så kan De altså se det?
Jeg ser, at man kan fortolke det som et ansigt. Det er tydeligt.
Men jeg er ikke sikker på, at vi kan sige, at det er Kristi ansigt.
Mange tak. Forstår du det nu?
Nu vil jeg bede jer gå.
Nej, nej. Se her. Her kan man se øjnene.
Og her er skægget. Og den hellige skulder.
Det hele, padrecito! Det hele!
Man kan fortolke det sådan. Den slags bør ikke bare affærdiges.
Men vi må tage det for, hvad det er.
Og det her er en skjold.
Okay? Okay?
- De har sikkert ret, mr Poole. - Nemlig.
Kirken accepterer ingen grundløse fortolkninger, men...
Ingen men. Spillet er ude, og det der er ikke Kristi ansigt.
- Og nu vil jeg have fred! - De har ret.
De har ret, mr Poole. Vi har været her længe nok.
Nu går vi, Esperanza.
Mr Poole, De kan ikke ignorere det.
Mr Poole! Tror De ikke på Gud?
Hør nu!
Undskyld mig.
Den slags bør ikke bare affærdiges. Men vi må tage det for, hvad det er.
Ja...
Hør nu...
Jeg får det godt igen. Jeg får det godt igen.
Jeg er så ked af det...
- Goddag. - Hej, jeg er din nabo Henry.
Ja. Jeg så dig flytte ind. Jeg hedder Dawn.
Hej, hyggeligt at møde dig. Din datter tabte den her i min have.
Undskyld. Jeg har sagt til hende, at hun ikke må gå ind i andres haver.
Det gør ikke noget. Hun gik bare omkring.
- Optog hun dig? - Det ved jeg ikke.
Hun optager af og til folk.
Hvorfor gør hun det?
Det... ved jeg ikke.
Mange tak, fordi du kom med den til Millie.
Jeg skal nok sørge for, at hun holder sig væk fra din have.
- Skal du holde fest igen? - Hvad sagde du?
Jeg har set dig købe de samme ting nogle gange, og jeg tænkte...
Det bliver 155,82.
- Jeg tænkte, at du holdt fester. - Ingen fester.
- Det ser ikke specielt sundt ud. - Det er bare en overgang.
Skynd dig.
Kom med mig. Skynd dig! Skynd dig, Margie.
Åh nej!
- Hallo der! - Løb, løb!
Jeg har set jer.
Hallo! Den hellige skulder.
Hallo! Er det her dine?
Værsgo, du kan tage dem igen. Ligner mit hus en kirke?
Det er mit hjem, privat område. Jeg vil ikke have jer og jeres lys-
- hvad lysene end gør. Okay? Har I malet på mit hus?
- Det er vandalisering. - Fald nu ned, mr Poole.
- Vi har ikke malet på Deres mur. - Ikke det? Ingenting?
Hvad er så det her? Kan du fortælle mig det?
Du godeste!
Det er ikke maling. Og det kommer ikke fra os.
- Hvad er det så? - Det er blod.
- Helligt blod. - Blod?
Okay. Nu skal jeg sige jer en ting.
I tre er gamle nok til at vide bedre. Jeg er særlig skuffet over dig.
Jeg er så træt af det her. Lad mig være i fred. Blod?
Seks uger tidligere
- Hovsa. - "Hovsa"?
- Undskyld. Jeg missede. - Missede du?
- Må jeg prøve igen? - Okay.
Fandens! Kors! Undskyld.
Øv dig og kom tilbage senere... Måske varme op på en appelsin?
Ellers gør jeg det selv med et barberblad og en kaffekop.
- En gang til. Nu lykkes det. - Gør det?
- Bare slap af. - Det her føles rigtigt.
- Nu lykkedes det. - Godt.
- Hvor mange gange stak hun Dem? - Tre eller fire. Jeg talte ikke.
- Tre eller fire? Det går fremad. - Hun fik øvet sig lidt.
- Rutinespørgsmål. Hvordan sover De? - Jeg ville gerne sove lidt mere.
- Spiser De godt? - Jeg spiser.
- Motion? - Nu og da.
"Nej", med andre ord. Ellers ser det godt ud, mr Poole.
De burde få lidt mere motion Måske yoga eller pilates.
Jeg ringer, når jeg har fået svar på prøverne.
Jeg kan tage dig her.
BLEGEMIDDEL
Jeg håber ikke, at du vil drikke det. Du har ikke købt vodka.
Jaså.
Da Gorbatjov tog over i Rusland i 1985, ville han forbyde vodka.
Men folk gik ikke med til det. Er det ikke underligt?
30.000 russere dør hver år af alkohol- forgiftning, men folk vil have det.
Ja...
- Hvad er der i vejen med dig? - Hvad?
Jeg vil ikke være uhøflig, men der er noget galt med dig.
Jeg ved ikke, om du er bedrøvet, vred eller både og, men du er ikke normal.
Du har måske lyst til at snakke om det.
Skal jeg sige, hvorfor jeg er bedrøvet og vred, mens du ekspederer?
- Både bedrøvet og vred... - Det sagde jeg ikke.
- Jo, det gjorde du. - Jeg føjede dig.
- Jeg var høflig. - Okay, føj mig lidt mere.
- Fortæl, hvad der er galt. - Vil du slå mine ting ind? Okay?
Jeg værdsætter din omsorg, men jeg vil bare væk her fra.
- Det er jeg ked af. - Lad være med det.
Det er okay at være ked af det. Jeg har været meget ked af det.
Af og til må man være ked af det for at minde sig om, at man lever.
Det er bedre end ikke at føle noget.
- Vil den ikke gå af? - Nej. Nej, det vil den ikke.
Jeg har nok bare gjort det værre.
Har du nogen forslag?
Nej, men hvis Esperanza har ret-
- vil det sikkert kræve mere end en flaske blegemiddel.
Esperanza tager fejl.
Så ung og så fuld aftvivl.
Tror du virkelig, at det er Kristi ansigt?
Fra denne vinkel ligner det dig en smule.
Som en abstrakt version, sikkert.
Det er bare en skjold, som er svær at få væk.
Hvis du ikke får den af, bliver den et minde om dig.
- Hvad? - Du skal ikke bo her ret længe, vel?
Esperanza er som en lokalavis.
Hun har vist frittet mægleren. Så vi ved alt om dig.
Ja...
Vil du sælge det senere for at tjene på det?
Ja, noget i den retning.
Sælg det nu ikke til nogle sære typer.
Nej, det gør jeg ikke.
- Held og lykke med ansigtet. - Tak.
Eller hvad det nu er.
Han er helt tydeligt ateist.
Han er heller ikke særlig rar. Det plejer at hænge sammen.
Dem uden nogen tro skal bare have lidt hjælp. Så er det bare.
- Hvad laver du nu? - Deres have er sjusket.
"Sjusket"? Det her er absurd. Folk hjælper ikke hinanden uden grund.
- Fortæl nu, hvad du er ude efter. - Ingenting.
- Spørg ham nu bare. - Om hvad?
Hun vil have kirken hertil for at se, om ansigtet er et mirakel.
- Det må være jeres spøg. - Nej, hun er dygtig. Ikke sandt?
Jeg fik ikke fat i dit navn, men under alle omstændigheder...
Hør her... Du kunne bygge et skide lysthus i min have.
Men jeg ville alligevel aldrig lukke dig og dine skøre venner ind.
Hvad du en tror, at ansigtet er, så er det bare en skjold.
Det er ikke noget mirakel. Okay?
- Hvordan kan De sige sådan? - Jeg vil ikke tale om det.
Jeg ville bare give dig det her, som jeg lige har fundet.
Du godeste... Skulle du absolut gøre sådan?
Hvorfor græder du? Undskyld. Jeg har lige fundet det.
Det er Leo. Han var hendes kæreste, men han døde.
- Han boede i dit hus. - Han var så fin.
Jeg har en cigarkasse fuld af fotos. Du kan hente dem, når du vil.
Han var så stilig.
Jeg troede aldrig, at jeg ville finde en som ham.
Jeg var indstillet på bare at være gammel.
Jeg havde aldrig været gift. Jeg havde aldrig mødt en.
Men så en dag-
- for fem år siden eller sådan...
...flyttede Leo hertil.
Så blev alt forandret. Efter alle de år med ensomhed-
- kommer en mand...
...og visker alt ud.
Jeg havde været ked af det hele livet, og pludselig...
...kunne jeg ikke huske...
...hvordan det føltes at være ked af det.
Så døde han.
Så kunne jeg huske det.
Jeg bad til Gud om, at jeg ville slippe af med smerten-
- og at jeg ville få at vide, at han havde det godt.
Og nu...
...dukker ansigtet op!
Guds ansigt.
Esperanza...
Nu vil jeg bede dig være helt oprigtig mod mig
Tror du virkelig, at skjolden udenfor-
- er svaret på alle dine bønner?
Tror du det?
Hvad ønsker du, at kirken skal gøre?
Bare komme og se på muren.
Undersøge blodet og se, hvad det er.
Hvis det ikke er noget, så er det det ikke.
Så vil jeg ikke forstyrre Dem igen. Det lover jeg.
Jeg...
Okay, men kun én dag. Ikke mere.
Jeg mener det virkelig. Én dag.
- Tak, mr Poole. - Selv tak.
Tak. Bare vent og se.
Alt sker af en grund.
- Hvem er det? - Han skal åbne muren...
...for at se, at skjolden ikke er lavet af et menneske. Vi reparerer den.
- Det behøver De ikke. - Vi efterlader ikke et hul i muren.
Det spiller ingen rolle. Jeg skal ikke være her ret længe.
Fader Salazar, huset blev pudset, inden jeg flyttede ind.
Der er ikke meget at tale om.
Måske ikke, når det gælder huset. Hvorfor sagde De, De ikke bliver her?
- Jeg vil ikke tale om det. - Jo, De vil.
- Ellers havde De ikke nævnt det. - Må jeg spørge om noget?
- Hvorfor tror De, at De kender mig? - Det tror jeg ikke.
Alle kan se, at der er noget galt. Som om De var...
Bedrøvet? Vred?
- Ja. Noget i den stil. - Ja...
- Jeg er god til at lytte. - Også jeg.
Alle kan se, at der er noget galt.
- Som om De var... - Bedrøvet? Vred?
Ja, noget i den stil.
Alle kan se, at der er noget galt.
- Som om De var... - Bedrøvet? Vred?
Ja. Noget i den stil.
Hvad laver du derinde?
Jeg synes rigtig godt om dette sted.
Du kan ikke tale, vel, Millie?
Det er okay.
Nogle gange vil jeg heller ikke tale. Forstår du det?
Jeg er nødt til at gå.
Jeg ville gerne sidde her og snakke med dig, men det kan jeg ikke.
Jeg har en temmelig lang rejse foran mig.
Jeg ville ønske, at jeg kunne blive og snakke, men jeg når det ikke.
Mr Poole. Undskyld. Jeg ringede på døren, men...
Jeg har noget til Dem.
- Hvordan vidste du, at det var det her? - Jeg ved alt om kvarteret.
Det burde De være klar over nu.
Det her var mit værelse.
- Har De det godt, mr Poole? - Det her var mit værelse.
Det var det sidste sted, jeg var lykkelig.
Men jeg kan knap nok huske, hvordan det var.
Her plejede de at råbe ad hinanden.
Det er underligt at stå her igen.
Det... siger mig absolut ingenting.
Jeg er ked af, at det ikke var, som De havde håbet.
Vær ikke det. Det er det aldrig.
Tak alligevel. Det var meget storsindet. Tak.
Hvad forventede De? Man kan ikke gå til fortiden for at få styr på nuet.
Du lyder som en lykkekage.
Kager kan ikke tale.
Nu ved De det i hvert fald.
Ved hvad?
Hvordan det føles at vende tilbage til det hus, De voksede op i.
Ja, nu ved jeg det.
Det siger ingenting.
Der er ingen steder at gemme sig.
Millie?
Du...
Det er for sent til at lege.
Hvor er du, Millie?
Millie?
Millie? Hvad laver du?
Skat?
Millie...
Millie?
Hvad er der?
Hvad sagde du?
- Hvad? - Mor.
Hvad sagde du?
Mor.
Mor, kan du høre mig?
Alt er godt. Jeg elsker dig meget højt.
Undskyld.
Undskyld, skat.
Undskyld. Mor er her. Mor er lige her.
Kom, så går vi.
Nu går vi hjem.
- Tak. - Du godeste...
Hvad skete der derude?
Jeg aner det ikke.
Hun har ikke sagt et ord i over et år.
Ikke siden hendes far rejste. Hun elskede ham meget højt.
Det har været meget uretfærdigt mod hende.
I starten kunne jeg ikke engang få hende ud af sengen.
Hun vendte sig indad-
- og kunne ikke finde ud igen.
Jeg tog hende med til læger, terapeuter, psykologer, psykiatere-
- men ingen kunne hjælpe hende. De gennemgik listen.
Depression, posttraumatisk et eller andet...
Forladthed. Efter en tid blev hun lidt bedre-
- men hun sagde ingenting.
Hun havde måske intet at sige. Hun var måske ikke klar før nu.
- Men hun rørte ved muren. - Var det derfor, hun talte?
Det siger jeg ikke, men hun rørte ved muren, og så talte hun.
- Og jeg beder til, at hun fortsætter. - Det er fantastisk, at Millie talte.
Det var et tilfælde, at det skete der. Den slags sker ikke i virkeligheden.
I så fald ville jeg ikke...
Så ville du ikke...?
Har du nogensinde følt, at ting sker uden en grund?
Og at man bare følger med?
At man ikke kan gøre noget ved det?
- Jeg vil fortælle dig noget. - Hvad?
Så jeg ikke er den eneste, der ved det.
Det er meget usædvanligt her i USA. Det sker...
...men denne sygdom... - Sygdom?
Den drøner gennem kroppen.
At stoppe den i dette stadium...
- Så jeg skal dø? - Ja.
Mr Poole... Er alt i orden, mr Poole?
Undskyld. Døren var åben.
Det betyder ikke, at du bare kan gå ind.
- Jeg må tale med Dem. - Nej, jeg ved præcis, hvad du vil sige.
Nej, det ved De ikke præcis.
Jeg går ud fra, at du har hørt, hvad der skete i nat?
Nu tror du, at pigen talte, fordi hun havde rørt muren?
Og nu skal vi alle tro, at Jesu genkomst finder sted i min have?
Og inden længe forvandles hele denne vej til et karneval-
- og hver eneste kristne galning i nærheden stiller sig i kø-
- for at røre ved min mur eller se et glimt af den.
Det vil ikke ske. At Millie talte, havde intet med muren at gøre.
Og det ved du godt.
Og kun gud ved... Det er kun en talemåde.
Hvem ved, hvorfor hun stod op kl. 3 og gik over og rørte ved muren?
Det var mig. Jeg sagde, at muren ville befri hende fra hendes lidelse-
- hvis blot hun troede. Det virkede jo, ikke sandt?
Nej, hun gjorde det selv. Du peppede hende, men hun gik selv herover.
Hvorfor er det så svært for Dem at tro, at den slags kan ske?
Hvorfor er det så vigtigt for dig, at jeg tror, at det kan ske?
Hvis du kan overbevise mig, bliver din egen tro mere virkelig.
Jo flere der tror, desto mere overbevist bliver du selv.
Så før du får mig til at tro som dig, har du ikke den tro, du vil have.
Der vil altid være tvivl. Du ved aldrig, om du har helt ret.
Du vil altid vente på, at ham manden skal vende tilbage fra de døde.
Og det er sørgeligt. Det er meget sørgeligt.
Jeg forsøger bare at hjælpe. Ikke andet.
Jaså?
Es... Esperanza.
- Hej. - Hej.
Hvordan går det?
Fint. Jeg får mig bare lidt luft.
Jeg ville bare takke dig for, at du hjalp mig med Millie.
Så... jeg har bagt nogle kager.
Tak.
Det var Millies idé.
- Hvordan har hun det? - Rigtig godt.
Jeg beder bare til, at det fortsætter sådan.
Skal vi gå en tur?
Ja.
De er helt nybagte.
- Bare jeg kunne trøste dig. - Det er okay.
Hvad sker der nu?
Jeg går hjem, men...
...jeg ville ønske, at jeg ikke gjorde det.
Gud...
Kære Gud...
Gud...
- Gud... - Patience?
Hvad laver du? Hvad foregår der?
Har du det godt?
- Hvad er der i vejen? - Ingenting.
- Alt er godt. - Hvad taler du om?
Jeg rørte ved ansigtet. Jeg lagde bare min hånd på...
Hele kroppen blev varm.
Da jeg lukkede øjnene, så jeg et hvidt lys.
Da jeg så åbnede øjnene...
...kunne jeg se.
Jeg kan se.
Se! Jeg ser perfekt.
Numrene på husene, nummerpladerne.
- Det er fantastisk. Et mirakel. - Sig ikke sådan.
- Hvilket? "Mirakel"? - Ja.
Hvad kan det ellers være?
Et tilfælde. Der findes ikke mirakler, Patience. Jeg tror ikke på dem.
Sæt nu at der var noget i vejen med dig-
- og du gjorde noget så meningsløst som at sætte hånden mod muren...
...og at du så blev rask igen.
Du behøver ikke at sige noget.
Jeg må fortælle mor det her.
Det er utroligt!
- Hej. - Hej.
- Det bliver sværere og sværere, ikke? - Hvilket?
At lade, som om det her ikke sker.
Hej! Du er hjemme.
- Millie spørger, om du vil lege. - Virkelig?
Jeg er vist ikke i humør til det.
Henry, vil du virkelig sige nej til en 6-årig pige-
- som får rigtige ord til at komme ud af sin lille mund?
- Jeg kommer lige om lidt. - Vi er i haven.
Millie?
Dawn?
- Der fik jeg dig, mr Poole! - Nu tager vi ham!
Tag ham, mor!
Jeg overgiver mig. I vinder. Jeg overgiver mig.
Henry Poole var her
Har du kortet med? Er du parat? Godt.
- Hej. - Hej.
- Hej, mr Poole. - Hej, Millie.
Sikken en fin kjole. Du ser sød ud.
- Og du ser nervøs ud, mr Poole. - Nej da... Der er ikke noget...
Jeg... Jeg er bare lidt træt. I kørte mig træt i går.
Vil du gå ind i bilen, skat?
Jeg ville aflevere fadet.
- De var gode. Tak. - Godt, at du syntes om dem.
- Du burde ikke spise dem så hurtigt. - Det spiller ingen rolle. Jeg mener...
Du har ret. Det burde jeg ikke.
Jeg tænkte... Det er måske lidt upassende, med tanke på situationen-
- men jeg tænkte, at hvis du kan finde en babysitter, så...
- Ja. - Virkelig? Vent.
- Må jeg invitere dig? - Det har du lige gjort.
Invitere dig ordentligt, mener jeg. Stille hele spørgsmålet.
- Vil du spise middag med mig? - Nej, jeg er optaget.
- Jeg laver sjov. Det viljeg gerne. - Fint.
- Hvad med i morgen? - Perfekt.
Det er ikke upassende. Det havde været værre, hvis du ikke gjorde det.
Tak.
- Vi ses i morgen. - Ja.
God fornøjelse.
Kun denne ene gang. Okay?
Det lover jeg. Hvad De end siger, mr Poole.
Tak.
- Hvad er der i vejen med hende? - Bursitis.
- Og hende ved siden af? - Hun fejler ikke noget.
- Forebyggelse? - For en sikkerheds skyld.
Er det sandt, at ham i rødt bare vil blive bedre til at danse?
Hvad med Dem selv? Har De rørt ved muren?
Nej.
Men det vil De gøre.
- Hej, Henry. Rart at SE dig. - Morsomt.
Det er også rart at se dig. Du glemte dem her.
Jeg ville give dig dem.
Tak. Men jeg har ikke brug for dem.
De bliver en fin souvenir fra mit tidligere liv.
- Har du talt med din øjenlæge? - Ikke endnu.
90 dollars for at få at vide, at mit syn er perfekt.
Men tænk på alle artiklerne i de medicinske tidsskrifter.
- Du tror stadig ikke på det. - Jeg synes, at det er temmelig...
Ved du, hvem Noam Chomsky er? Han er forfatter og lingvist.
Han sagde: "Om beslutninger, fornuft eller valg afhandling"-
- "har videnskaben ingen svar."
- Tror du virkelig på det? - Ikke alt kræver en forklaring.
Af og til sker ting, fordi vi vælger det.
Jeg vælger at tro.
Okay.
- Tak. - Selv tak.
Det her er noget af det yndigste, jeg har set.
Jeg er spændt på, hvad vi skal spise.
Pizza!
Perfekt.
- Det her er meget romantisk, Henry. - Tak.
Virkelig. Plastbestik.
Jeg har arvet det.
- Må jeg spørge dig om noget? - Selvfølgelig.
Forleden kom du ret sent hjem, og...
Det spiller ingen rolle.
- Vil du vide, hvor jeg var? - Ja.
Det kan jeg ikke sige.
Jeg gik bare en tur, og...
Det var pudsigt, for jeg forlod huset og begyndte at gå-
- og jeg vidste ikke, hvor jeg var på vej hen, før jeg kom frem.
- Hvor gik du hen? - Ned til floden.
Mine forældre skændtes meget.
Og så gik jeg derned.
Selv om det er et meget stort sted, følte jeg mig altid tryg der.
Jeg gemte mig der.
Det var derfor, jeg flyttede hertil.
Så du forsvandt bare.
Siden det her skete for mig-
- er det første, jeg tænker på, når jeg vågner...
Når jeg altså har fundet ud af, om jeg er i live eller ej.
Det første, jeg tænker på, er, hvor meget tid jeg har tilbage.
Jeg kan ikke gøre andet end at vente på slutningen.
Men i morges, da jeg vågnede...
...tænkte jeg på dig.
Og Millie.
Jeg forsøger bare at sige, at jeg nyder det her-
- og... at jeg holder af dig og nyder at være i nærheden af dig.
Jeg er overrasket, for jeg havde ikke troet, at jeg ville føle sådan.
- Mor? - Millie! Hvorfor er du oppe?
Jeg kan ikke sove.
- Hvor er Esperanza? - Hun snorker i sofaen.
Vi går ind. Gør mig en tjeneste. Bliv ved med at nyde det her.
Kom, skat. Sikke en stor sæk kartofler.
Hvorfor er du oppe så sent?
Vil du have Jasper? Her er han.
Godnat.
Undskyld. Det er, som om hun ikke vil gå glip af noget, nu da...
Jo...
Vi skulle måske sige godnat. Det her er ikke...
- Henry? - Jeg beklager, men det er ikke rigtigt.
- Hvad taler du om? - Dig, mig og det hele. Undskyld.
Hvordan kan du sige sådan?
Henry.
Jeg ved, at du skal dø.
Men det eneste, vi har... er nuet.
Og det skal vi give opmærksomhed.
Jeg er opmærksom.
Det er det, der er problemet.
Beklager.
Henry!
- Hvad er der? - Det er Millie.
Hun er herinde.
Hun har været sådan hele morgenen. Hun siger intet og ser ikke på mig.
Millie? Kan du høre mig?
Kan du huske, hvor sjovt vi havde det, da vi legede?
Kan du huske det?
Sig nu noget.
Henry er her. Han kom for at lege.
Sket?
Kan du høre mig?
Henry, jeg ved, at du skal dø.
Men det eneste, vi har... er nuet.
Og det skal vi give opmærksomhed.
Er der sket noget? Noget, der kan have fået hende til at blive sådan igen?
En gang, sagde du. Det lovede du.
Mr Poole, Gud er større end et løfte til Dem, ikke sandt?
- Lad ham gå, Esperanza. - Hør nu på mig!
Mr Poole.
- Kors i røven! - Sig ikke sådan. Kors... noget andet.
- Mr Poole, vi har fået svar på prøven. - Og der er ingen forklaring?
- Nej, der er ingen forklaring. - Hvad foregår her?
- Hvorfor er alle de folk her? - For at se noget uforklarligt.
- De vil finde håb. - Jeg skulle aldrig have lukket jer ind.
- Mennesker beder til muren! - Er det dit hus?
- Du er meget heldig. - Ja, jeg burde købe en lodseddel.
Står I bare og stirrer på muren? Håbet kan ikke redde jer.
Det kan ikke redde dig. Eller hende, eller hende eller ham.
Forstår I det? Håbet redder jer ikke!
- Det ved I godt. - Mr Poole.
Nej, lad være! Hør på mig! Det er et mirakel.
Nej, nej! Det er en gave fra Gud!
En gave fra Gud! Åh nej!
I må fjerne det her! Jeg vil ikke have skjolden på muren!
Jeg vil...
Det her redder ikke liv.
- Hør nu... - Det her redder ikke liv.
Mr Poole?
Kan De høre mig?
Mr Poole? Det var ægte blod.
Du godeste.
Tak gode Gud, at De klarede Dem.
- Hvad laver du her? - Jeg ventede på, at De vågnede.
For at være sikker på, at De har det godt.
- Hvad smiler du ad? - Ad Dem.
Hvorfor fortalte De det ikke, mr Poole? Om Deres sygdom.
- Dawn fortalte mig det. - Hvad mener du med "havde"?
- Jeg har brug for en læge. - Gå ind og læg Dem igen.
- Jeg skal tale med en læge. - Mr Poole, gå ind på Deres stue.
Hallo!
- Mr Poole, fald nu ned. - Jeg er døende.
Nej, nej. Lad være. Mr Poole!
Se på Deres arm, mr Poole. De bløder.
Mr Poole!
Kom nu...
Mr Poole...
Vågn op.
Mr Poole, vågn op. Der sker ikke noget.
Vågn op!
Sagde du noget til mig?
Mor siger, at du ikke er syg længere.
- Skal jeg ikke dø? - Nej, Henry. Det skal du ikke.
Hvordan kan det være?
Jeg sagde, hvad der var galt med dig, og de undersøgte dig. Du er rask.
Du har aldrig været syg, Henry.
Så jeg skulle slet ikke dø?
Vi skal alle dø.
Men ikke lige nu. Og det er det mirakel, der skete for Dem.
Men efter det, jeg har gjort, er miraklet forsvundet.
Nej, tænk ikke på det.
Det var her så længe, der var brug for det her.
Ligesom alt-
- og alle.
Det er godt, du har fået det bedre, mr Poole.
Millie, det er også godt, at du har fået det bedre.
Ved du hvad? Du skal hvile dig nu. Okay?
Vi er udenfor, hvis du får brug for os. Kom, skat.
Velkommen hjem, Henry
- Så du er kommet hjem? - Ja.
Jeg er hjemme. I det, der er tilbage af huset.
Hvad mener du om alt det her?
- Du skal leve, Henry. - Ja.
- Det er en gave. - Ja.
Ret mirakuløst, ikke?
Jeg... Jeg ved ikke, hvad det er. Om det var en fejltagelse, eller...
Jeg ved det ikke.
Jeg tror ikke, at noget af det her var en fejltagelse.
Hvad så nu?
Henry Poole var her
Henry Poole ER her
SLUT Oversættelse: Noble Text